Хафез
Върху сърцето ми
цветя…

Превод от персийски (фарси): Йордан Милев, 1969

chitanka.info

Върху сърцето ми — цветя,

        в устата — гроздов сок.

В краката ни сега е роб

        дори самия бог.

Свещта гасете, че нощта

        е светла като ден.

Сред нас блести като луна

        ликът й синеок.

Кой може да ни забрани

        да пием? Но без вкус

е виното, ако до нас

        не свети взор дълбок.

Ах, върху устните — рубин

        пенливи чаши — в кръг.

И флейта звъннала, и чанг —

        са моят пръв урок.

Не ни опивай с аромат

        сред веселия пир,

от твоите коси струи

        най-светлия поток.

Със сладости не ме храни:

        какво е захарта

пред устните ти като пещ,

        за виното — залог.

Безумен бедуин съм аз,

        прославил се с позор.

И не ходете затова

        към мен със поглед строг!

На Мухтасиба за какво

        му шепнат против нас,

когато в себе си и той

        е не с един порок.

Хафез, без вино и без сок

        безсмъртен — нито миг!

За розите и любовта

        е даден кратък срок!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.